NETFLIX PRÆSENTERER
"Har man set dem, må man spille dem," vrissede den gamle mand.
Ingen hørte det, men rytterens sang lød vidt omkring i den friske morgenluft.
Dagen lang færdes jeg i ødemarken
Uden smagen af vand
Køligt vand
Gamle Dan og jeg med tørre halse
Og sjæle der kalder
På vand
Køligt, klart vand
Dan, kan du se Det store grønne træ
Hvor vandet flyder frit
Og det venter der på dig og mig
Nætterne er kolde Og jeg er en tåbe
Hver stjerne er en sø med vand
Køligt vand
Men ved daggry Vågner jeg og gaber
Og fortsætter mod vand
Køligt, rent vand
Vand, vand, vand...
Gå bare videre, Dan
Lyt ikke til ham, Dan Han er djævlen, ikke mand
Og han spreder det brændende sand Med vand
Vand
Dan, kan du se Det store grønne træ
Hvor vandet flyder frit
Det venter der for dig og mig
En sang beroliger mig altid herude i Vesten.
Hvor afstandene er store og landskabet monotont.
Desuden ser min behagelige baryton ud til at opmuntre gamle Dan her
og holde ham i godt humør i løbet af dagens mange hovslag.
Ikke sandt, Dan?
Måske har I hørt om mig.
Buster Scruggs, også kendt som Sangfuglen fra San Saba.
Jeg har andre kaldenavne, øgenavne, tiltaler og cognomen,
men dette betragter jeg end ikke at have halvt fortjent.
Misantrop? Jeg hader ikke mine medmennesker.
End ikke når de er kedelige, gnavne og prøver at snyde i poker.
Jeg mener, det blot er menneskeligt,
og den, der synes, det er grund til vrede og utilfredshed,
er et fjols for at forvente mere.
Ikke sandt, Dan?
Hvis jeg ikke husker grueligt forkert,
ligger der en lille cantina lige over bjergtoppene der.
Og er jeg heldig, vil der være kunder,
der gerne vil samles i en cirkel om et spil kort.
Jeg vil have en whiskey til at skylle støvet ud af halsen
og holde min sangstemme i form.
Whiskey er ulovligt.
Dette er tørlagt amt.
Hvad drikker de?
Whiskey.
De er forbrydere.
Lad ikke mine hvide klæder og venlige sind narre dig.
Jeg er også kendt for at bryde menneskers regler
samt en del af Vorherres love.
De er ikke en forbryder.
Og vi drikker ikke med snydepelse.
Det ser ud til, De ikke er bedre til at bedømme mennesker,
end at være et.
Ganske kort
kunne De trænge til en barbering og et bedre humør.
Og endelig, hvis jeg må nedgøre dine venner,
en drikkekammerat af bedre klasse.
Virker dit skydejern?
Det ser sådan ud. Ja.
Det ser ud til at organerne på denne heldige fyr er intakte.
Sløset sigte fra min side.
Lad mig hjælpe dig.
Nådeskuddet overlader jeg til ulvene og ørkenøglerne.
Adios, amigo.
Frenchman's Gulch.
Denne by kender jeg ikke.
Vent lidt, knægt.
Husets regler.
LÆG VÅBEN VED DØREN
Her er seksløberen.
De vil vel også have damepistolerne?
Det hele. Husets regler.
Det føles lidt nøgent,
men med alle i samme situation
er der ingen risiko for ballade.
- Jeg er ude. - Det passer jo fint.
Gør det noget, hvis jeg tager hans plads?
Ikke hvis De spiller hans hånd.
- Det vil jeg nødigt. - For sent.
De har set kortene.
Har man set dem, må man spille dem.
Jeg har ikke lagt ante.
Har man set dem, må man spille dem.
Og hvis ikke?
De spiller de kort, Dan døgenigt.
Ingen kan tvinge en anden til at deltage i spil.
Især ikke en humørforladt fyr som dig.
Og med hensyn til navne, så hedder min hest Dan.
- Jeg er Buster. Buster Scruggs. - Buster Scruggs?
Gnomen fra Reata Pass?
Afvæbnet.
Jeg er fra Reata Pass,
der ligger i San Saba amt, hvilket er grunden til,
at Sangfuglen fra San Saba er mit foretrukne tilnavn.
Men netop nu, vil jeg værdsætte,
hvis De afleverer våbnet ved disken nær svingdørene,
da det at skjule det til at starte med
var et brud på reglerne for dette etablissement
og en krænkelse af lokale normer.
Og hvis jeg ikke gør det?
Jeg er ikke lusket fra naturens side,
men når man er ubevæbnet, må ens taktik være ganske arkimedisk.
Hasardspilleren vrisne Joe
Han vil aldrig spille igen
Hans dage med stud og hold'em er helt ovre
Det var for længe siden i april
At han kom til denne saloon
Men han varmede ikke op til nogen
- Vrisne Joe - Vrisne Joe
Hvor han nu er forbandet, ved jeg ikke
- Vi ved det ikke - Han var led, men jeg var ledere
Han trak hurtigt, men jeg var hurtigst
Og bordet standsede hans hjerte Vrisne Joe
Yee-haw, Vrisne Joe
- Vrisne Joe - Vrisne Joe
Savnet af ingen Bliver Vrisne Joe
Vrisne Joe
Rynkede næse af menneskeheden Men ikke nu, hans ansigt er væk
Dine dage med panderynken er slut Åh, Vrisne Joe...
- Yee-haw! - Vrisne Joe
- Vrisne Joe
- Et tilnavn der passede godt til Joe - Joey!
Vrisne Joe!
Han var altid vrissen Nu moppes han af gulvet...
Joe? Joe, stop!
Åh, Vrisne Joe Yee-haw!
- Vrisne Joe - Vrisne Joe...
Han er død!
Vi ved ikke, hvor ansigtet er
- Vi ved det ikke - Han var aldrig sjov
Nu er hans vrisne løb kørt
Hans ansigt er gået i sort Åh, Vrisne Joe
Yee-haw!
De dræbte min bror, forbandede kryster!
Skød ham, da han knap nok kiggede.
De får lang line, eftersom De er i sorg, men sandheden er,
at Buster Scruggs ikke skyder folk i ryggen,
og den elendige sæk knogler begik nærmest selvmord.
Er De Buster Scruggs?
Fjolset fra Vest Texas?
De mener vist fuglen fra Vest Texas
på grund af de søde triller.
Kald Dem selv, hvad De vil.
Jeg vil møde Dem udenfor.
Med et jern!
Ting eskalerer hurtigt her i Vesten
med en ting, der fører til en anden, men...
Jeg burde kunne gøre kort process med denne fyr.
Scruggs!
Jeg kalder Dem frem!
Vent lidt, partner. Jeg skulle have værktøjsbæltet på.
- Er De klar? - Klar!
- Er De parat? - Parat!
- Skal vi tælle? - Nej!
Det er svært at skyde med de andre fingre, men...
...man kan ikke passe nok på.
Da de lavede denne fyr,
glemte de vist at stoppe.
Fem fingre med en kugle hver.
Jeg har kun en kugle tilbage.
Jeg håber, jeg rammer.
Lad mig se.
Hjertet er til venstre, men i spejlet er det højre.
Vi vender samme vej, og pistolen vender omvendt, så...
...det skal ikke være for smart.
Jeg kan spejle mig i sejren.
Det minder mig om en sang.
Buster Scruggs.
Det er mig. De lyder ellers godt.
Det er store ord fra Sangfuglen fra San Saba.
Dødens budbringer.
Jeg har opsporet Dem, da man siger, at De er den bedste
til at synge og skyde.
Endnu en ung mand, der vil bevise noget.
Jeg må hellere gå ind i bedemandsbranchen.
Stoppe med det hårde arbejde,
som andre tjener på.
Men vil jeg bære et sort jakkesæt?
- Skal vi tælle? - Nej.
Nå.
Det er ikke godt.
Jeg burde have set det komme.
Man er ikke bedst for evigt.
Lad mig sige dig, min ven
Der er en hurtigere skarpskytte
Der kommer derovre fra
Når morgendagen kommer
Lad mig sige dig, min ven
Det varer ikke længe
Før man finder, at man synger Sin sidste cowboysang
Yippee-ki-yi-yay Når sammendrivningen ender
Yippee-ki-yi-yay Og lejrbålet går ud
Yippee-ki-yi-yay Han bliver frelst
Når en cowboy skifter sporerne ud Med vinger
Når de indhylder min krop I det tynde hørstof
Og de tager min seksløber Trækker støvlerne af fødderne
Tager sadlen af min pony
Og den er klar til at løbe
Vil jeg være halvvejs i himlen
Ved mine egne kræfter
Yippee-ki-yi-yay Når sammendrivningen ender
Yippee-ki-yi-yay Og lejrbålet går ud
Yippee-ki-yi-yay Han bliver frelst
Når en cowboy skifter sine sporer ud Med vinger
Yippee-ki-yi-yay
Jeg er på vej mod hæder
Ikke mere kling og klang
Jeg lægger mine våben
Der må være et sted forude, hvor mænd ikke er snydere,
og poker spilles ret.
Hvis ikke, hvad handler alle sangene så om?
Vi ses derhenne.
Og vi kan synge sammen
og ryste på hovedet over den ondskab, der var engang.
En anden knægt er derude, et sted,
der lærer sang, skydning og bygger omdømme.
Møder han The Kid, er det en ny historie...
en anden, men ens.
"Pandeskud!" råbte den gamle mand.
NÆR ALGODONES Cowboyen så banken.
Han vidste ikke, der havde været
vrøvl med placering og navn.
FØRSTE FØDERALE FORVALTNING CO. I TUCUMCARI & NOTARIAT
Fornemt sted.
Det beroliger indlånerne.
Hvem er det?
Vi har folk fra Val Verde, Chloride, Tucumcari selv, naturligvis,
tja, alle de tre amter.
Vi har endda haft en slåskamp engang, det var ikke kønt.
Jeg sprang op på disken med haglgeværet,
og standsede dem, jo...
...sådan er banken.
Skør branche.
Er I blevet røvet?
Ja. To forsøg, bør jeg sige.
En fyr fik jeg dræbt. Bingo!
Den anden fik sheriffen. Hans ben var forrevne,
og jeg måtte sætte ham i boksen.
Sheriffen kommer en gang om måneden,
og han var her ugen forinden,
så jeg husede banditten for hvad?
Tre uger med omslag af blade og urin.
Han hakker sten i Yuma nu. Stadig halt, siges det.
Han hed Civilly... Chevilly,
tror jeg nok. Han sagde, hans far var...
Fra Frankrig.
Alle pengene.
Okay, De fik mig. Helt og holdent.
De store sedler skal jeg...
...bukke mig efter.
Kom her.
Timmy, kom herover.
Hey!
Pande-skud!
Har De noget at sige?
Har De noget at sige, inden straffen udføres?
Straffen?
Hvad er min straf?
Vi har lige holdt retsproces for forsøg på bankrøveri.
De var gal med feber under det meste,
men det var retfærdigt, som altid i New Mexico.
Disse folk dømte Dem.
Jeg udstedte dødsstraffen, og vi fandt dette træ.
Nu har De chancen for at udtale Dem,
inden straffen eksekveres.
Det pandedækkede skiderik i banken
kæmpede ikke retfærdigt i mine øjne.
Okay.
Er det alt?
Det er det vel.
- Må jeg få Deres hest? - Nej, mig.
Vil De give en af dem Deres hest?
Så vi ikke skal slås om den?
Ingen af dem må få den.
Selviske skiderik.
Rolig.
Stå stille.
Rolig.
Hey!
Herovre!
Comanche?
- Ja. - Jep.
Stå stille.
Jeg er glad for, De hjælper med kvæget.
De to compañeros, jeg hyrede til at få dem til Abilene,
beklagede sig over betalingen, da det blev varmt,
og til sidst forsvandt de. Nu er jeg her alene.
Det er det, man kalder en ven i medgang.
Ja, de anede intet om at være følgesvende.
Måske kan De være min permanente følgesvend,
hvis det går godt.
De virker troværdig. Derfor foreslår jeg det.
En følgesvend skal man kunne stole på.
Det er grundreglen.
Som denne cowboy, jeg kendte... Troede, jeg kendte...
Pokkers!
Ingen hatte nær dommer Hobby.
- Hvad har knægten gjort? - Jeg...
Luk munden! Han er kvægtyv.
- Angiveligt. - Ja, dommer.
- Jeg har ikke... - Ti stille!
Han blev taget med stjålet kvæg.
Det er nok. Hæng ham.
Første gang?
Det er en pæn pige.
...amtsledelsen brød sig ikke om,
at ligene af lovbrydere forurenede kirkegården.
"Barmhjertigheden tvinges ikke frem,
den falder som den milde regn fra himlen."
LEVEBRØD Vognen raslede gennem bjergene,
som vinteren endnu ikke havde forladt.
Asp og fyr langs vejen
var ligeglade tilskuere til de forbipasserende.
THALIAS SEDAN MUNTRE MYSTIKSHOWS HVER AFTEN
PROFESSOR HARRISON "DEN VINGELØSE DROSSEL"
HÆDRET SKUESPILLER, FORTÆLLER OG ENTERTAINER
Jeg mødte en rejsende...
...fra oldtidens land,
der sagde: "To umådelige og kropsløse ben af sten
står i ørkenen
Nær dem, på sandet halvt sunket, et knust visage lå,
hvis rynkede pande og læbe
og vrængen af kold ordre...
...viser, at skulptøren har læst følelserne godt,
som endnu overlever på disse livløse ting.
Hånden, der hånede dem,
og hjertet, der nærede.
På piedestalen står dette:
"Mit navn...
...er Ozymandias,
Konge af konger:
Se mine værk, de store, og giv op!"
Intet, bortset fra rester.
Omkring forfaldet af det enorme vrag
Grænseløst og bart...
Det ensomme, flade sand strækker sig
Langt bort."
Og Herren spurgte Kain: "Hvor er Abel, din bror?"
Når jeg i stille eftertænksomhed
det svundnes søde minder stævner hid...
Jeg grædende min lod som udstødt sander
og plager himlen døv
med spildte skrig...
For fire snese og syv år siden...
...og at regering af folket, ved folket...
...og for folket...
...ikke skal visne bort...
...fra jorden.
Vort spil er ude.
Vore skuespillere, som jeg sagde før,
var lutter ånder. Nu svandt de hen i luft, den tynde luft...
Gud velsigne Dem.
Og ligesom dette blændværks løse bygning...
Fandt ham på gaden i London, England.
- Arm- og benløs. - ...skal stolte borge...
- ...høje templer... - Alene.
...ja den hele klode...
- med alle dens beboere forgå... - Gud velsigne Dem.
- ...tomme optog, der forsvandt... - Tak. En mønt til kunstnerne.
...knap efterlade sig det mindste spor.
Fremad. Kom så.
Op, sådan der.
Og da de en dag var ude i det fri,
overfaldt Kain sin bror Abel og slog ham ihjel.
Da spurgte Herren Kain: "Hvor er din bror Abel?"
Kain svarede: "Det ved jeg ikke.
Skal jeg vogte min bror?" Herren sagde: "Hvad er det, du har gjort?"
Når jeg i stille eftertænksomhed
Det svundnes søde minder stævner hid.
Jeg savn af mangt, jeg søgte, sukker ved
Spilder på endt kvals sorg ny kostbar tid:
Da kan jeg fælde tårer, sjældent flydt
For venner, dødens nat har evigt skjult
Briste af hjertekval i gråd, før gydt
Over hvert suk, jeg spildt har, stønne hult.
At denne nation under Gud skal have en frihedens genfødsel.
Og at regering af folket, ved folket
og for folket...
...ikke skal visne bort fra jorden.
Vort spil er ude.
Vore skuespillere...
Jeg mødte en rejsende fra oldtidens land...
Velsigner den, der giver, og den der modtager...
Jeg savn af mangt, jeg søgte, sukker ved
Jeg mødte en rejsende i oldtidens land...
Min straf er for stor at bære.
På disse livløse ting.
For fire snese og syv år siden...
Jeg mødte en rejsende i oldtidens land.
Hvert suk, jeg spildt har...
Flygtning... Knust visage lå...
Flygtning skal du være!
Så stærkt din kærlighed da for mig står
Jeg ikke gad med konger...
...bytte kår...
De lagde rebet om hendes hals
Weela, weela, walya
De lagde rebet om hendes hals
Nede ved floden Saile
Og de trak i rebet Og hun blev død
Weela, weela, walya
De trak i rebet Og hun blev død
Nede ved floden Saile
Det var gammelt Men det var smukt
Og farverne var fine
Det blev båret ved 'Derry, Aughrim, Enniskillen og Boyne
Min far bar det som ung
I de gode gamle dage
Og på den tolvte
Bærer jeg gerne skærfet, min far bar
Ja, skærfet min far bar
Vi skal ind til byen!
I hele...
Ja.
Sådan.
Vil De købe noget til Deres ven?
Det tror jeg ikke.
Har han prøvet før?
Èn gang.
Ramt af lykkens svigt...
...og øjnes svig.
Jeg grædende min lod som udstødt sander
Og plager himlen døv med spildte skrig
Mens jeg min skæbne...
...og mig selv forbander.
Og ønsker, jeg var én, på håb mer' rig,
så ud som ham,
venner som ham besad,
havde hans dygtighed, den mands geni,
for det, jeg mest har glæde af, mindst glad.
men da, før selvforagten griber mig,
du ind mig falder, og min tunge gang,
som lærken, der ved daggry løfter sig,
stiger fra jord til himmel, op i sang...
Og at regering af folket,
ved folket...
...for folket...
...ikke skal visne bort fra jorden.
Vort spil er ude.
Vore skuespillere, som jeg sagde før, var lutter ånder.
Nu svandt de hen i luft, den tynde luft.
Og ligesom dette blændværks løse bygning
skal skybekranste tårne og høje templer...
En ad gangen, damer og herrer.
Ja. Enogtyve delt med tre.
Der er det! Der er svaret.
Der er løsningen. Har han ret? Er han klog?
Han er selvlært, damer og herrer.
Han har ingen uddannelse.
En ad gangen, damer og herrer.
Test hønens hjerne.
Gallus Matematikus, i levende live.
Syv plus tre!
- To gange elleve! - Ja, Dem der.
Jeg har to gange elleve.
Hønen regner, damer og herrer.
Se på fjerbolden.
Det er 22!
- Sikke en klog høne! - Atten minus syv.
Atten minus syv.
Elleve!
Elleve, damer og herrer!
Den kalkulerende kapun!
Den pikkende Pythagoras!
Sådan rejste de, fremad mod dramaer,
der svandt med mandens slumren,
og blev vagt gættet af hønen.
Og på det enorme stykke land så han ingen tegn på mennesker
eller menneskets arbejde.
GULDDALEN Det var i dalens grønne hjerte,
hvor væggene lænende sig tilbage fra det lodrette...
Kære sølv, der skinner i dit hår
Og panden med furer og bekymringens rynker
Jeg kysser de kære fingre
Så hærdede for mig
Åh, Gud velsigne dig
og bevare dig, moder Machree
Kom så, Lucky.
Og panden med furer og bekymringens rynker
Jeg kysser de kære fingre
Så hærdede for mig
Åh, Gud velsigne dig
og bevare dig...
Måske...
To.
Ingenting.
Lad os gå den anden vej.
Fire.
Syv.
Tolv.
Fem. Det går nedad.
Tre. To.
Tilbage til ingenting.
Okay.
Der er en lomme deroppe. Vi ved ikke hvor langt.
Du er deroppe.
Okay, hr. Lomme.
Okay.
Jeg kommer!
Jeg kommer.
Vent bare der,
for jeg kommer.
Hvor er du, hr. Lomme?
Til venstre, til højre eller lige i midten?
Det må vi finde ud af, ikke?
Det må vi finde ud af.
Godnat, hr. Lomme.
Bare vent, hr. Lomme!
Pokkers.
Måske kun et.
Hvad kan en fugl tælle til?
Næsten nok at beholde.
Du er der.
Hvor dybt?
Endestationen...
...og jeg vil finde dig.
Jeg vil finde dig.
Måske ikke i dag, men jeg finder dig.
Du kan ikke løbe fra mig nu, hr. Lomme.
Jeg indhenter dig i morgen.
Jeg er gammel...
...men du er ældre.
Jeg er gammel...
...men du er ældre.
Nemlig, ja.
Værd at beholde.
De er værd at beholde nu.
Hey...
Hvor er farmand?
Klumper og stykker.
Moder Machree.
Hej, hr. Lomme.
Hej, hr. Lomme!
Din skiderik!
Slår lejr på min vej.
Lader mig gøre arbejdet.
Og skyder mig i ryggen!
Din skiderik.
Du skød mig i ryggen!
Den gik lige igennem.
Han ramte ikke noget vigtigt.
Ikke noget vigtigt.
Det var bare indvolde!
Bare rolig, hr. Lomme.
Jeg vender tilbage.
Jeg opgiver dig ikke.
Der er din andel, skiderik.
Kom så, Lucky.
Åh, jeg elsker det kære sølv
Der skinner i dit hår
Og panden med furer
Og bekymringens rynker
Jeg vil kysse de kære fingre
Så hærdede for mig
Åh
Må Gud velsigne dig og bevare dig
Moder Machree
Hver en sorg eller kur
I de kære dage, der gik
Blev gjort muntre af lyset...
Kun aftrykkene i engen
markerede den støjende livsform,
der havde brudt freden og var gået videre.
Hr. Arthur anede ikke, hvad han ville sige til Billy Knapp.
PIGEN DER BLEV SKRÆMT
Middagene hos fru Halliday var altid livlige...
Han lavede sære lyde,
som han beskrev som hoste.
Skræmmende. Jeg havde aldrig hørt sådan hoste.
Hosten kureredes ikke af nogen saft eller eliksir,
og det var en ekstremt skrattende hoste.
Jeg var ikke ked af, at hr. Kincaid rejste.
Hosten smittede ikke.
Ingen her blev syge.
Det var en nervøs hoste.
Jeg lejer ikke til en med smittende hoste.
Jeg har aldrig hørt om nervøs hoste.
Jeg forstår, at De forlader os.
Nervesystemet spreder sine tråde i hele kroppen.
Jeg så det i en bog.
Nervesystemet har ikke tråde.
Jeg er ikke læge eller botaniker,
men jeg ved, at nervesystemet spreder sig i kroppen,
og jeg formoder, det er sådan, det lærer
om de forskellige fysiske tilstande, det imiterer.
Fru Flannery har ret. Jeg har set billedet.
Min pointe er, at hr. Kincaid ikke var en smittende hoster.
- Dem lejer jeg ikke til. - Er der mere kylling og melboller?
Jeg fik skålen sidst.
Ja, der er mere. Vi gør ikke forskel ved dette bord.
Bedstemor Turner er vist færdig.
Er De færdig, bedstemor Turner?
Hun er færdig.
Forlader De os i morgen, ud i det ukendte?
Ja, bestemt. Min bror og jeg sætter kursen mod Oregon i morgen.
Oregon? Har De familie der eller...
Bare tag fra hendes tallerken. Bedstemor Turner er færdig.
Nej, ikke rigtig.
Eller, min bror har.
Fortæl bare, Alice. Vær ikke så stille.
Hun har spændende nyt.
Jeg...
Jeg skal giftes, eller i hvert fald måske,
til Gilberts kompagnon.
Han sidder godt i det.
Er De ikke sikker på, om De skal giftes?
Har herren ikke friet?
Han... Altså, han...
Han frier, når de har mødt hinanden. Alice skal nok gå an.
De passer godt sammen.
Jeg bliver en del af nogle forretninger,
og han er klar til ægteskab, når han finder den rette.
Alice kan være social og smuk, når hun beslutter sig for det.
Det gør hun ikke altid.
Nå, men jeg synes, hun er charmerende,
og vi vil savne Dem meget, frøken Longabaugh.
Både Dem og hr. Longabaugh,
og naturligvis hr. Longabaughs hund,
lille Præsident Pierce. Det kære dyr.
Hvor er han nu?
Gilbert?
Ja, søster?
To personer har spurgt til Præsident Pierce.
Spurgt?
Altså... klaget.
Over hvad?
At han gør.
Hvorfor til dig?
De troede nok, det var min hund.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Det er et nervøst kræ,
der ophidses af dyr større end ham selv.
Næsten alle dyr er større end Præsident Pierce.
Og hvad så?
Folk er...
...i tvivl, om han vil gø hele vejen til Willamette Valley.
Og hvis han gør?
Der er ejendomsret. Hunden er min ejendom.
Min ejendom gør. Sådan er det.
Hvad svarede du dem?
Jo...
...ikke det.
Jeg kan forestille mig det.
Alice, nogle gange må folk sættes på plads.
Frue.
Frøken?
Jeg kondolerer.
Kondolerer.
Rejser De tilbage?
Rejser De tilbage nu, eller?
Vi har mistet ham.
Jeg er ked af det.
- Jeg henter en spade. - I går morges...
...var han rask.
- Det går stærkt, kolera. - Rejser hun tilbage?
Rejser De tilbage, frøken?
Eller fortsætter De?
Rejser De tilbage, eller følger De med?
Rejse tilbage...
Hvortil?
Jeg har ingen familie.
Altså...
Jeg henter en spade.
Vil De have en markering?
Så jævner vi det bare.
Det er bedre ikke at reklamere overfor indianerne.
De lader os være i fred.
Det er for svært at angribe et vogntog.
Men de vil rode rundt.
De har en hjælper, ikke frøken Longabaugh?
Jo. Matt.
Han klarer dit hold.
Det har han gjort hidtil.
Gilbert gjorde meget lidt.
De kan komme til mig eller hr. Arthur, hvis...
- Frøken? - Bliv siddende.
Må jeg bede om råd, hr. Knapp?
Naturligvis, frøken.
Vil De have mad eller kaffe?
Nej, tak.
Min hjælper, Matt,
fortalte, at min bror lovede ham halv betaling, når vi når Fort Laramie.
- Hvor meget sagde han, det var? - 200 dollars.
To hundrede er halvdelen?
Ja.
Og den anden halvdel i Willamette Valley.
- En høj pris. - Det er en overdreven løn.
Er det?
- Der er en høj pris. - Tror De, drengen lyver?
Nu, hvor Deres bror ikke er mere...
Jeg ved det ikke.
Gilbert var ikke en god forretningsmand.
Han havde et firma i Iowa City, der endte skidt,
og før det, et andet der...
Han var en fiasko.
Det er en høj pris.
Der er et andet problem.
Jeg kan ikke finde penge i vognen.
Jeg tror, Gilbert havde dem i sin vest.
Så har han dem stadig.
- En halv dags ridt. - Hvorhen?
Hvordan finder vi ham?
Det tror jeg ikke.
De bør ikke modsige drengen, før vi er i Fort Laramie.
Og derefter?
Jo...
...måske taler jeg med ham.
Jeg vil se, om jeg kan få sandheden.
Fire hundred dollars. Jeg ved ikke.
Jeg må tænke over det.
Frøken? Kan vi tale sammen?
Selvfølgelig, hr. Knapp. Vil De spise med?
Tak, men jeg har spist.
Det er pinligt, frøken, men...
...folk har klaget til hr. Arthur og mig selv over Deres lille...
Præsident Pierce?
- Sikkert, men det er Deres hund. - Det er ikke min.
- Frøken? - Det var...
...hr. Longabaughs.
Jeg ved, støjen er slem. Hvad kan jeg gøre?
Jeg troede, det var Deres hund.
Måske er det ret simpelt.
Må jeg aflive den for dig?
Okay, men kan vi ikke blot skræmme den væk?
Ikke rigtig.
Vi er dens fødekilde, og den vil følge os, mens den kan.
Derefter vil en ulv måske lege med den...
...inden den æder den.
Hurtigere er bedre.
Ja. Jeg forstår.
Jeg får det straks ordnet.
Jeg må desværre fortælle,
at jeg har talt med Deres dreng, Matt.
Han vil ikke give sig.
Tak, hr. Knapp. Det er...
...venligt, at De forsøgte.
Så er det nu, lille hund.
Jeg satte Præsident Pierce ned, og...
...han flyttede sig, da jeg skød.
Han stak af, frøken.
Jeg tror ikke, jeg ramte ham.
Du godeste.
Jeg skulle have bedt hr. Arthur.
Han er en god skytte.
- Jeg troede ikke... - Det var venligt af Dem.
Jeg tror ikke, De ser Præsident Pierce igen.
Undskyld, jeg forstyrrer igen.
Slet ikke, frøken Longabaugh.
Undskyld, hr. Knapp.
Jeg afbryder Deres middag.
Slap bare af, frøken.
Det er min pligt at lede vogntoget og løse problemer.
- Tingene udvikler sig til det værre. - Ja?
Min dreng, Matt, har bedt mig bekræfte aftalen med min bror.
Han bad mig love, at han vil få de to betalinger i Fort Laramie
og i Oregon.
Hvis jeg ikke lover det, rejser han.
Han tager med de første tilbagerejsende, vi møder.
Og forlade Dem.
Forlader Dem her alene med vognen.
Ja.
Jaså.
- Ja... - Sid ned, frøken.
- Vi må tale om det. - Jeg kan ikke lide det.
Men det er vel ikke et urimeligt krav fra ham?
Han udfører et arbejde for betaling.
Det er stort af Dem at se hans perspektiv.
Men hvad skal jeg så gøre, hr. Knapp?
Skal jeg tilstå, jeg ingen penge har? Hvad er korrekt?
Frøken Longabaugh...
Jeg kan ikke tilbyde at lede Deres hold eller Deres vogn i stedet for drengen.
- Hr. Arthur... - Det beder jeg ikke om.
Nej. Det er mine tanker, ikke dine.
Hr. Arthur og jeg skal ride en foran vogntoget og en bagved.
Vi skiftes til at føre an, men...
Stoler De på mig for en dag?
Naturligvis. Men hvorfor?
Sig til drengen, at De lover det.
Jeg tænker over det i en dag.
Jeg har en ide, som De måske synes er skør, men...
- ...det tror jeg ikke, den er. - Den er sikkert ikke skør.
Vi får at se.
Giv mig en dag.
Jeg må tale med hr. Arthur.
Så taler vi sammen i morgen.
Synes De, det er en dårlig ide,
har vi kun taget en ekstra dag af drengens arbejdskraft.
Goddag, partner.
Hvad er værst?
Støv eller mudder?
Begge dele.
Hør...
Jeg overvejer at fri til frøken Longabaugh.
Jaså.
Ja, og...
...hvis hun accepterer, så...
...slår jeg mig ned i Oregon.
Dette ville være min sidste tur.
Jeg vil dyrke jorden.
Lad os se, hvad hun svarer.
Jeg rider op foran igen.
Medmindre De vil bytte?
Nej.
Hav en god dag.
- Frøken? - Godaften, hr. Knapp.
Kan vi tale lidt?
Deres skøre ide?
Ja.
Inden jeg deler den, må jeg spørge om noget?
- Selvfølgelig. - Hvad...
...forventer De at gøre i Oregon?
Det ved jeg ikke rigtig.
Gilbert kender... kendte nogen der.
En hr. Vereen, der ejer en plantage,
eller måske flere end en plantage, og et transportfirma.
Han var uklar om sit forhold til hr. Vereen
og om sine egne eventuelle muligheder.
Jeg vil ikke nedgøre min brors eftermæle, men han...
...overdrev ofte størrelsen på en mulighed
og hr. Vereens interesse for mig.
Jeg er bange for, at den var spekulativ.
Jeg forstår.
Så der var ikke en fast udsigt til ægteskab?
Ingen kontrakt?
Nej.
Jamen...
...så er ideen det følgende...
...frembragt med respekt, frøken Longabaugh.
Jeg foreslår, at jeg overtager Deres brors gæld til drengen og...
...beder om Deres hånd i ægteskab.
Åh.
Med største respekt.
Åh.
Jeg har snigløbet Dem.
- Jeg undskylder meget. - Nej!
Lad mig afklare, hvorfor jeg siger disse ting,
så jeg ikke virker uhæderlig.
Jeg har tænkt over visse ting.
Jeg har redet turen i 15 år.
De sidste 12 med hr. Arthur. Han er en god mand.
Men han bliver ældre.
Han er langsommere om morgenen.
- At sove på jorden, frøken... - Ja.
Han har ingen familie og sover på jorden...
- Ja, det kan ikke være nemt. - Når jeg ser ham, så...
Jeg har selv nået en alder, hvor jeg enten slår mig ned
og får børn, der kan passe på mig, når jeg er gammel,
eller ikke gør.
Tiden vil være gået.
Ja.
Så jeg tænkte:
"Hvis jeg møder en ungmø eller en enkefrue...
...kunne jeg måske...
- Ja. - ...præsentere mig selv..."
Ja, jeg forstår.
Ja.
Kender De loven fra 1872?
Nej.
En nybygger i Oregon kan gøre krav på 235 tønder land.
Et ægtepar kan gøre krav på 470.
Der er en...
I Fort Laramie er der en hr. Bourgeois, der kan velsigne ægteskaber.
Er De en kristen mand?
Ja.
Jeg er metodist.
Hvad med Dem?
Jeg er episkopal.
Hvad er Deres givne navn, hr. Knapp?
William.
Jeg hedder Billy Knapp.
Jeg hedder Alice Longabaugh.
Nu er det vist min tur til at tænke.
Naturligvis.
Lader vi...
Lader vi drengen arbejde videre?
Mod at blive betalt?
- Hvad laver du, Israel? - Går baglæns.
Jeg går baglæns resten af vejen til Oregon.
- Lad være med det. - Hvorfor?
Jeg sagde, lad være.
Lad være med det!
Middag her!
Tak.
De må ikke gå for langt væk, frøken.
Det er som havet herude.
Man bliver nemt væk.
Jeg vil gerne tilføje...
Alice, for ikke at virke pågående...
Hvis De ønsker at afslå mit forslag,
findes der andre løsninger.
Vi kunne finde en dreng fra en anden vogn til dig
eller bruge kvæg som betaling.
Vi får Dem til Oregon i god behold.
Jeg vil ikke give mig selv som eneste alternativ og ødelægge det.
Men jeg er tilbøjelig til at acceptere.
Udmærket.
Og jeg finder Dem ikke pågående.
- Godt. - Min kære bror var meget pågående.
Men aldrig ret succesrig.
Det frustrerede ham.
- Jeg er ked af, De har mistet ham. - Ja.
Men han er hos sin skaber.
Han har det let nu.
Ja, han havde det svært.
Det var svært at være sammen med ham.
Jeg var nervøs sammen med ham.
Ikke bange. Han gjorde ingen fortræd.
Jeg var bare...
...ikke afslappet.
Jeg var nervøs over tanken om at tale med hr. Vereen, for eksempel.
Og alligevel er De...
...så nem at tale med.
Måske finder vi tryghed sammen.
Det håbede jeg også.
Ja, William.
Kom så, drenge! Skub til!
Altså, det...
Det ser ud til, at frøken Longabaugh...
...vil acceptere mit frieri.
De vil klare Dem fint alene.
Ingen tvivl om det.
Mænd som Dem er efterspurgte.
Hvor pokker er det reb?
Her er det.
Manden er utrolig.
Han læser prærien som en bog.
Når man ser ham finde vej,
skulle man tro, Vorherre gav os fem sanser
og gav hr. Arthur en ekstra under bordet.
Men... han er gammel.
Jeg ved ikke, hvordan det vil gå.
Jeg føler, jeg har gjort noget forkert.
Ens familie kommer først.
- Ja, men... - Undskyld.
Jeg må ikke slå det hen så let.
Gilbert havde ordsprog til alle situationer.
Lidt visdom klar.
Han var meget sikker.
Var han et doughface?
Hvordan vidste...
Han beundrede præsident Pierce, ja.
Han havde stærke politiske holdninger.
Alle hans holdninger var faste.
Han kritiserede mig for at være for blød.
Jeg er ikke sikker som ham.
Det er nok en defekt.
Jeg synes ikke, det er en defekt.
Nej.
Usikkerhed...
Det passer til denne verden.
Kun om den næste er vi forundt vished.
Ja.
Jeg er sikker på ting, man kan se og røre...
Det er sjældent retfærdiggjort.
Igennem tiderne fra vores fjerne fortid,
hvilke ting overlever?
Og alligevel finder vi på nye.
Vi søger deres tryghed.
Sikkerhed...
...er den lette sti.
Som De sagde.
"Snæver er den port...
...og trang er den vej."
Sandelig.
Spor, hr. Arthur?
Heste.
Fortsæt.
Jeg vil tale med hr. Knapp.
Hey!
Hvor er kvinden?
Hvad?
Frøken Longabaugh. Hvor er hun?
- Hun gik derover. - Derover? Hvorfor?
Hun hørte den køter gø. Præsident Pierce.
- Hvad er de, hr. Arthur? - Præriehunde.
- Er de ikke søde? Jeg tror... - Vi må hellere...
Præsident Pierce prøver at forstå, hvad det er for nogen,
om de er jordegern, han skal jagte,
- eller andre hunde. - Gå ned.
- Hr. Arthur? - Kom ned nu, frøken.
- Kom ned! - Hr. Arthur!
Sæt Dem bag den bakke.
Men skal vi ikke...
Gør, som jeg siger.
- Skal vi ikke tilbage? - Ikke nu.
Vi kommer i kamp.
Han besvarer ikke fredstegnet.
Og vi kan ikke flygte gennem denne hundeby.
Der er kun én.
Vent og se.
Det er krigere, og vi ligner nok nemme mål.
De vil skynde på os.
Hundehuller er så slemme for dem som for os,
og de kan ikke slås.
Kom de forfra og bagfra, kunne jeg ikke klare dem,
men de kommer i flok, de fjolser.
Undskyld, frøken. Hold Dem nede.
Tag den her.
- Nej. - Tag den nu.
Den har to kugler. De er ikke til indianerne.
Hvis vi er overmandet,
skyder jeg Dem og derefter mig selv, så det er okay.
Ser De, at jeg er færdig, må De selv gøre det.
De sætter den der, så De ikke skyder forbi.
- Nej! - Det er alvor, frøken Longabaugh.
Fanger de Dem, er det ikke rart.
Efter at de har fjernet hver en trevl og misbrugt Dem,
strækker de Dem ud med et koskind
og slår en pæl gennem Deres krop og ned i jorden,
hvorefter de gør andre ting, og det kan vi ikke have.
Vi har ikke tabt endnu.
Men hvis vi gør...
...ved De, hvad De skal gøre.
Det er for at skræmme os.
Men vi er ikke skræmte, vel, frøken?
Nej, hr. Arthur.
Indianeren i midten... Han er den vigtigste,
og hvis jeg skyder ham, er det et dårligt tegn,
og jeg tror, de vil miste lysten og give op.
Uanset hvad, får vi en god kamp.
Hundehul!
De kender landskabet nu.
Denne gang kommer de for alvor.
Går det, frøken?
Ja, hr. Arthur.
De bliver ikke ved hele dagen.
Dette vil afgøre det.
Kom så.
- Hr. Arthur? - Vent lidt, frøken.
Du store.
Stakkels, lille pige.
Hun behøvede ikke gøre det!
Du store.
En rytter forlod vogntoget og nærmede sig.
Hans lette gang viste ingen uro.
Hr. Arthur anede ikke, hvad han ville sige til Billy Knapp.
Om han hørte det eller ej, satte kusken ikke farten ned.
DE JORDISKE RESTER Jægeren faldt og vågnede...
Molly spurgte sin kære Med et simpelt landligt smil
Om de kunne tage på ferie
De sejlede fra Mona's Isle
De ankom sikkert i London by
Snart var Molly forsvundet blandt beundrende mænd
Og hun savnes den dag i dag
Har nogen her set Molly?
M, O, dobbelt-L, Y
Har nogen her set Molly?
Find hende, om I kan
Hun er ikke kun skind og ben
Hendes figur er kendt vidt omkring
Har nogen her set Molly?
Molly fra Isle of Man
Åh, undskyld.
Jeg ville ikke vække Dem.
De vækkede mig ikke.
Jeg sov ikke.
De sov ikke. Jaså.
Undskyld, hvis jeg forstyrrede andre.
- Hvor langt er der, tror De? - Ikke ret langt. Slet ikke.
Vi er i god tid.
De har vist ikke været i Fort Morgan før.
Mig? Nej.
- Dem? - Ja, mange gange.
Med varer.
Er han Deres?
Så meget som han er nogens.
- Ikke sandt, Clarence? - Så meget som nogens.
- Familiemedlem? - Til nogen, sikkert.
Kendte De ham ikke?
Vi kendte ham kun til sidst.
Nej, jeg har ikke været i Fort Morgan.
Jeg ved ikke meget om byer.
Jeg er pelsjæger og bor mest alene på det sidste,
men jeg tager til byen af og til med mine skind,
sælge dem og snakke for at følge med.
Man må følge med i snakken,
- selvom man bor i vildmarken. - Rigtigt.
I byen taler jeg med dem, der har lyst.
Mest på saloonen, indtil de bad mig gå et andet sted hen.
Hvilken mening giver det? Der var kun én saloon.
Bartenderen kaldte mig kedelig.
Kedelig! Mig.
Hvis nyheder fra verden er kedelige,
ville jeg komme ned fra bjergene
uden at have talt i månedsvis med mange historier.
Mange historier samlet sammen.
I mange år boede jeg ikke alene i vildmarken.
Jeg havde en gemalinde,
en korpulent kvinde fra Hunkpapa Sioux. Vi havde et slags forhold.
Men der er en dame til stede.
Et liv sammen mærket af årstiderne
og det tilhørende vildt.
I sidstnævnte havde hun ingen interesse.
Hendes pligter var huslige. Jeg jagede og fangede,
og hun passede ildstedet.
Vi talte ikke.
Hun kunne ikke engelsk, og jeg er ikke oplært i reservaternes plapren.
Altså, jeg sagde, vi ikke talte,
men nogle gange gjorde vi, ofte i lang tid,
hver på vores eget sprog uden fordelen af at forstå hinanden,
men lyden af et menneskes stemme er beroligende,
når man bor i en hytte i skoven,
og man ellers kun ville høre vindens mumlen
og et plop fra sneen, der faldt af en gren.
Jeg sagde "uden at forstå hinanden,"
men det var ikke helt sådan.
Jeg kunne ofte læse ud fra fastheden i hendes tale
og bestemte ansigtsudtryk
den følelsesmæssige vigtighed i det, hun sagde.
Og hun var ofte vred på mig.
Jeg vidste sjældent hvorfor.
Og så flyttede hun.
Elskede De hende?
Det ved jeg ikke.
Jeg kendte end ikke hendes navn, men jeg vil sige dette.
Karakteren af de vokale intonationer og følelsesspillet i ansigtet
hjalp mig til at forstå, at...
...folk er som ildere eller bævere.
Alle er nærmest ens.
Den ene er som den anden.
Det er sikkert det samme, om man rejser til Siam.
Folk er ikke ens.
Der er to slags, ganske forskellige.
Og hvad er de så, frue?
- Heldig og uheldig? - Nej, stærke og svage.
Svær at slå i gulvet, eller visnende.
Det er ikke de to slags. De kender de to slags.
En slags. Der findes ikke to.
Medmindre De mener jæger og byboer.
Retskaffen og synder.
Vær ikke et fjols.
Fjols? Åh, ja.
Jeg ved det, "kedeligt fjols."
De er ikke den første, der har sagt det.
Jeg anfægter Deres kvalifikationer, frue,
til at vurdere et menneskes værdi. Folk er som ildere.
Folk er ikke som ildere,
og jeg taler ikke på egne vegne, men på vegne af Bibelen.
Og her taler jeg med stor autoritet,
for min mand, dr. Betjeman, var en ekspert
og forelæser ved Chautauqua om moralsk og åndelig hygiejne,
- nu stoppet. - Moralsk hygiejne.
Jeg drager fordel af hans indsigt.
Hans forelæsninger var velbesøgte.
Han betragtes som en ekspert i åndelig forbedring.
Jakobsstigen?
Forbedring?
Men jeg går ikke ud fra, at De har interesseret Dem
for at forbedre Deres sjæl.
Jeg er ikke imod forbedring,
men jeg har meget travlt med mine fælder.
Deres mand er ikke hos Dem?
Vi har været adskilte i nogen tid.
Han har været østpå.
Sygdom har fastholdt ham, men nu forenes vi igen.
- Det bliver meget glædeligt. - Venter han i Fort Morgan?
Ja. Jeg har boet hos min datter og svigersøn de sidste tre år.
Forældre må ikke bebyrde et barn. Det er forkert af Dem, frue.
Jeg var ikke en byrde.
- Jeg var velkommen i min datters hus. - Sådan siger hun,
men De kunne uden tvivl læse i hendes ansigtsudtryk,
som den kedelige mand påpegede, at Deres tilstedeværelse var uønsket.
Vi har alle vores eget liv.
Vi har hver kun vort eget liv.
De ved intet om mig og mine familieforhold.
Jeg ved, at vi alle har vores eget liv med vores egne standarder.
Jeg spillede engang kort med en mand ved navn Cipolski.
- Det er mange år siden... - Er han polak?
- Ja, han var polonaise, oui. Vi... - Jeg kendte en polak.
Vi spillede kort. Jeg havde dårlige kort og trak mig,
men Cipolski og fire andre fortsatte.
Cipolski sagde til mig: "René, jeg er i nød.
De må spille, imens jeg gør mes nécessités."
Det nødvendige.
Jeg sagde: "Nej. Jeg kan ikke spille for dig."
Han sagde: "Jo, De kan. Vi kender hinanden.
De spiller, som jeg gør."
Jeg mener, det er umuligt, ikke?
En mands spillestil besluttes af, hvem han er
og hele hans forhold til poker indtil tidspunktet for spillet.
Jeg kan ikke spille for dig. Pourquoi pas?
Jeg kan ikke kende Dem så godt.
Vi må hver især spille vores egen hånd.
"Nej, Cipolski," siger jeg. "Nej...
...vi er nok venner, men vi kan ikke kende hinanden sådan."
De kan kende ham. Folk er som ildere.
- Folk er ikke som ildere! - De misforstår, mon vieux.
Vi kan kende hinanden til et vist punkt, men fuldstændigt, umuligt!
Poker er et hasardspil.
De har ledt et liv med laster og ødselhed,
og De er sikkert ekspert i sådanne ting,
men ingen konklusioner kan drages fra sådan en eksistens,
som gælder for et retskaffent liv.
Liv er liv.
Kortene lærer en det nødvendige.
De, frue, taler om Deres liv med Deres mand, der venter,
og De farer til ham i visheden om, at han elsker Dem som for tre år siden.
Altså, tre år.
Der var en flamme. De ved ikke, om der stadig er.
Blandt ordentlige folk varer forhold for evigt.
Ordentlige folk er tro mod andre og sig selv.
- Livet er forandring. - Formastelige mand.
De siger, min datter ikke elsker mig, at min mand ikke mere gør...
Hvis nogensinde.
Jeg vil ikke fornærme Dem.
Min pointe er, at vi ikke kan vide det dybest nede.
Og ordet "elske" kan jo have forskellige betydninger, ikke?
- Vent nu lidt. - Jeg ved, hvad kærlighed er!
Han forelæste og uddannede.
Synes De, han havde udstråling?
Det havde... har han!
Kærlighed betyder noget ganske andet for en person,
der har folkets kærlighed,
end for en person, der kun lokker kærlighed frem gennem underdanighed.
Jeg lokkede ikke kærlighed fra dr. Betjeman.
Jeg er ikke spytslikker.
Min mands kærlighed var fri og vedvarende.
Hans kærlighed var anderledes end Deres, siger jeg bare.
En højagtet person modtager kærlighed som en hyldest,
og han giver sin egen som en ære,
for, når den kommer fra ham, må den være værdifuld.
Men De, frue, modtog ikke denne gave pragtfuldt,
som om De ikke behøvede den, men De greb den som en tigger!
- Det var unødvendigt! - Hvor vover De!
Naturligvis kan den beundrede mand
meget vel tage imod anden kærlighed, blot som betaling,
fra nogle af beundrerne.
Hvorfor ikke, hvis beundreren er køn?
Det er selvfølgelig en anden kærlighed end den domestique.
- Men i Frankrig siger vi... - Din...
- Din afskyelige... - Fald nu ned, frue!
- Din fordærvede... - Rolig. Han er bare franskmand!
De har givet hende et anfald, franskmand!
- Vi må stoppe vognen! - Kusken vil ikke.
Han skal stoppe. Vi er passagererne!
- Kusken stopper ikke. - Vi skal. Kusk!
Kusk!
Hør efter, kusk!
Vi må standse.
Kusk! Merde.
Han standser ikke.
Han standser aldrig.
De klarer den.
Vær sød... hold op med det.
Da jeg vandrede
Nede ved søen
Da jeg vandrede en morgen for nylig
Hvem fik jeg øje på Anden end min kære kammerat?
Svøbt i flannel
Hans skæbne er så hård
Jeg trådte modigt frem
Og jeg spurgte ham venligt
Hvorfor er du svøbt i flannel så hvid?
Min krop er såret
Og sørgeligt i uorden
På grund af en ung kvinde
Mit eget hjertes fryd
Havde hun blot fortalt mig
Da hun bragte mig i uorden
Havde hun blot fortalt mig det dengang
Kunne jeg have skaffet salte Eller piller af hvidt kviksølv
Men nu er jeg slagen
I mine bedste år
Jeg har seks smukke jomfruer
Til at bære min kiste
Seks smukke jomfruer
Til at bære min kiste
Og giv til hver af dem
Buketter af roser
Så de ikke kan lugte mig
På deres færd
Undskyld. Jeg undskylder.
Han synger den på hver tur. Det påvirker mig altid.
Man skulle tro, at i vores branche
ville jeg ikke være så...
Hvad er Deres branche?
Jo...
Jeg siger gerne, at vi er...
- ...høstkarle. - Vi høster sjæle.
Vi hjælper folk, der er dømt til at være modne.
- I er dusørjægere. - Ordret mand!
Hjerteløs mand! Ja, fint. Dusørjægere.
En grim titel. Som om betalingen er det vigtigste.
Betales skomageren ikke for sine sko?
- Det er ærligt arbejde. - Så...
...manden på taget var efterlyst?
Hr. Thorpe var særdeles efterlyst
at dømme efter betalingen for ham.
- Hvad har han gjort? - Det ved jeg ikke.
Betyder det noget? Som De sagde, frue.
Der findes to slags folk.
I vores branche er de døde eller levende.
Så I tager dem også levende?
Det sagde jeg ikke.
Jeg tager dem heller ikke levende.
Naturligvis en anden branche, og jeg arbejder alene.
Ja, vi er en duo, en tandem, et hold.
De er så nemme at tage, når de afledes, folk.
Så jeg afleder dem med en historie,
en samtale, en sang, et glimt.
Og Clarence slår til, når de ser på mig.
Han er god, ham her.
- De burde se ham. - Nej, han er god.
Jeg kan slå.
Hr. Thorpe deroppe var typisk.
Jeg fortalte ham historien om midnatsgæsten.
"Der står nogen og banker på."
"Nej, åbn ikke døren, mor.
Hvilket væsen kan være ude i sådan en storm?"
I kender historien,
men folk kan ikke få nok, som små børn.
Måske fordi de forbinder historierne til sig selv,
og vi elsker at høre om os selv,
så længe folk i historien er os, men ikke os.
Ikke os til sidst, især.
Midnatsgæsten får ham...
...aldrig mig.
Jeg lever for evigt.
Jeg må sige...
Det er altid interessant at se dem, efter Clarence har gjort sit,
at se dem gennemgå...
...passagen.
Passage?
Fra her til der.
Til den anden side. At se dem...
...prøve at forstå, når de passerer til det andet sted.
Jeg kan lide at se dem i øjnene, imens de prøver at forstå.
Det kan jeg.
- Prøver at forstå hvad? - Det hele.
Og er det nogensinde...
...lykkedes?
Hvordan kan jeg vide det?
Jeg ser blot på.
Så er det Fort Morgan.
Jeg går ud fra, vi alle bor på hotellet?
Også hr. Thorpe. Det er for sent at aflevere ham til sheriffen.
Hr. Thorpe bor vel på dit værelse, Clarence?
- Jeg vil nødig have ham på mit. - Som De vil, chef.
Eller vi kan sætte ham i stuen.
En overraskelse til gæsterne i morgen.
Give ham en avis og et glas portvin.
Klodsede fjols!
Undskyld, hr.
Undskyld ikke til mig. Hr. Thorpe, ikke?
Undskyld, hr. Thorpe.
Spøg til side...
...Deres værelse, tror jeg.
Som De ønsker, hr.
Tænk ikke på, om han snorker.
- Det gør jeg ikke, chef. - De tænker aldrig. En af Deres dyder.
Mange tak.
Sådan der.
- Gå bare ud. - Åh, apres vou.
Damerne først.
Jeg skal hjælpes ned.
Vil nogen åbne døren for en dame?
Dr. Betjeman venter.
Tekster af: Dan Schiønning Larsen